Tidligere på Black Lightning...
Hvem hyret deg til å drepe meg?
Jeg vet ikke.
Beklager, damer.
- Drep pastoren. - Ro ned, sjef.
Den kristne klovnen slapp unna.
Se om hans Gud beskytter ham igjen.
Drar du ikke fra Freeland i kveld, dør du.
Jeg skal si deg noe.
Du tar feil vei.
Det er for sent for meg.
Du må redde barnet. Finn Anaya.
En kvinne kaller seg Looker.
Hun brukte et slags sølvelement
til å gjøre hvite folk til sangaer.
Da jeg kom til Sør-Freeland, var dere svake...
Du gjorde oss til slaver. Du er verre enn dop.
VELKOMMEN TIL SØR-FREELAND
Hva i svarte?
Press!
Du er flink.
Hun får tvillinger!
Hva er sangaer?
Hvite folk med makt som terroriserer Sør-Freeland.
De kaller oss perdier.
- Hvor er foreldrene dine? - Ikke tilbake ennå.
- Ingen av dem. - Barnet?
Sølvvæsken går alltid tilbake til Looker.
Få Anaya og det andre barnet i sikkerhet.
Det er et barn til. Finn det.
BOKEN OM KONSEKVENSER
TREDJE KAPITTEL SANGAENE
Det er meg.
Står til? Hvor er du?
Jeg vet egentlig ikke.
Iallfall ikke på et godt sted.
Er det bra med deg?
Pokker.
Hva er det?
La oss bare si
at noen har satt en grense.
Da bør du kanskje snu.
Ikke uten barnet.
Du ber meg alltid være strategisk, ikke sta.
Nå ber jeg deg. Det er ikke trygt å dra etter dem alene.
Lite kraft igjen. Jeg må dra.
Hør på meg...
Kontakter deg så snart jeg kan.
Pass på deg selv og barnet.
Pappa!
Kamuflasje.
Hun må snakke med deg.
- Om hva? - Hvordan skal jeg vite det?
Kanskje om å finne den andre ungen.
- Hørte du det? - Ja.
Gå og sjekk.
Hvor er barnet?
Dra til helvete.
Du først.
Ta ham!
EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
- Jeg liker meg her. - Godt å høre.
Du sa du måtte treffe meg.
Ja, det sa jeg.
Men du har ikke sagt mye siden vi kom hit.
Jeg kan ikke hjelpe om du ikke sier...
Gjelder dette den gutten, Khalil?
På en måte.
Da bør du ha samtalen med foreldrene dine.
Nei, de...
De liker ikke Khalil.
Eller meg noe særlig akkurat nå.
Hvorfor sier du det?
Fordi de behandler meg som en slags fange.
Lar meg ikke engang gå ut.
Jeg tror de vil beskytte deg. Hva tror du?
Jeg tror de ser på meg og ser fiasko.
Du er ingen fiasko.
Nei, de ser på seg selv som fiaskoer.
Pappa tror det er hans feil at jeg ble så rar.
Jeg vet han vil beskytte meg mot et fælt liv,
men han er så opptatt med det, begge er det,
at de ikke lar meg leve.
Det er ikke noe liv å være innestengt på et rom.
Det er som om jeg blir straffet for å ha blitt født slik.
De vil ikke straffe deg. De elsker deg.
Ja, men jeg vet ikke hvor mye mer jeg orker av denne kjærligheten.
Så jeg snakker ikke med dem om den du vet,
for da sender de meg på nonneskole.
Jeg kan bare si at
om du er glad i Khalil og han i deg, pass på.
Husk å bruke kondomer.
Hva? Nei.
Eller jo, jeg vet det, men det var ikke et slikt råd jeg ønsket.
Jeg vil bare ikke skade ham.
Foreldrene mine sendte meg til deg
fordi jeg ikke kunne kontrollere kreftene mine.
Så hva om jeg er med ham og dreper ham med et elektrisk støt?
- Er det det du er redd for? - Ja.
- Det, og... - Og?
At resten av livet blir slik.
Hvordan?
Ikke normalt. Følelsen av at ingen forstår meg.
Ingen forstår egentlig hvordan det er å være meg.
Verken foreldrene mine, søsteren min eller...
Eller meg?
Jeg mente det ikke slik. Jeg bare...
Jeg savner hvordan det var å være meg.
Og hvordan familien min var.
Jeg vet det aldri blir det samme igjen.
Det er ingenting jeg kan gjøre, og det hater jeg.
Sikker statlig kanal...
Skanner kryptering.
Skanner alle relevante nøkkelord.
De kalte barnet Alex Pierce Smith.
PIERCE LYDSIGNAL
- Er Pierce et familienavn? - Ja, på min mors side. Kult?
Jeg kjenner Jefferson Pierce.
Er han i vanskeligheter? Han fikk sparken, ikke sant?
Jeg vet ikke, men han er råstilig.
Kryptering sikker.
Der er han.
Black Lightning.
Jeg har vært tilhenger på avstand i noen år nå.
Har prøvd å etterligne deg.
Følte alltid at vi hadde mye til felles.
Det tviler jeg på.
Jo da, vi vil begge ha dop og kriminalitet vekk fra gatene.
Vi gjør begge ofre for folk vi ikke kjenner.
Det jeg liker best, er at du kjemper for ditt folk.
Jeg kjemper for mitt.
Du er en stolt afro-amerikaner. Jeg er en stolt hvit amerikaner.
Du er rasist.
Hvorfor trakk du den konklusjonen så fort?
Fint flagg.
Fordelen med minoritetsprivilegiet.
Det kan stå: "Jeg er svart og stolt av det" på T-skjorten din,
men hvis jeg bruker en hvor det står "Jeg er hvit og stolt av det"
er jeg rasist?
Nei, på din burde det stå: "Jeg dreper og henger perdier fra trær."
Gi deg.
Perdiene drepte en av våre menn fordi han gjorde en av deres gravide.
Ingen er uskyldige i Sør-Freeland.
Jeg skal nyte å ta deg.
Du er ikke i en posisjon hvor du kan true noen, Svarte pære.
- Her er drakten. - Takk.
Hva er i ampullen?
Jeg er usikker, vi snakker om det senere.
Du kan stole på henne, Anaya.
Dette er moren min, Lynn.
Hun er så vakker.
Hva heter hun?
I alt oppstyret
har jeg ikke funnet det ut.
Faren hennes og jeg hadde ikke bestemt oss.
Navlen er litt blodig ennå.
Kan jeg vaske av den litt?
Hei.
Greit.
Sånn.
Kan jeg ta en blodprøve?
Det er greit, hun er lege.
Ja vel.
- Kan du hjelpe meg litt? - Klart det.
Så du det jeg så?
Mener du ampullen som prøvde å ta barnets blod,
så ja. Jeg så det.
- Hva er det som skjer? - Vet ikke.
- Er Anaya en meta? - Nei.
Hva med faren?
Han var sanga, men ikke meta.
"Sanga?"
Det er komplisert.
Våkne.
Jeg må vite hvor det andre barnet er.
Du må innrømme
at det er fantastisk ironisk at du får elektrisk støt.
Hvor er barnet?
Barnet...
Jeg sanser henne.
Slå på bryteren igjen.
La det stå på til han dør.
Beklager støyen. Mente ikke å skremme dere.
Jeg veltet bare stolen.
Du kan slå det av. Han er død.
Der er hun.
Kraften min kommer ikke fra drakten.
Men takk for ladingen.
Hei.
Ja, han var slem.
Vi drar til mamma.
Du skremte meg.
Jeg elsket å løpe fra folk her.
Liker du kaviar?
Kaviar?
Tobias sa
at du aldri glemmer første gang du har råd til å spise det.
Du fortjener en som kan gi deg det.
Hvor kommer alt dette fra?
Handlinger har konsekvenser.
Hva snakker du om?
Du begynner å skremme meg.
Han slutter ikke.
Ikke før jeg dreper pastor Holt eller han dreper meg.
Men jeg kan ikke.
Jeg vil ikke bli som ham.
Så ikke bli det.
Faren min sier: "Når det er et problem,
må du fokusere på å finne løsningen."
Så det skal vi gjøre.
Vi fokuserer og finner løsningen sammen.
Kan du kjøpe deg tid?
Vet ikke. Kanskje.
Flott. Kjøp litt tid
og be pastor Holt dra.
- Jeg prøvde... - Prøv enda hardere.
Og så...
...drar du.
Hvor skal jeg dra?
Jeg har ikke penger
- til å bare... - Hør her.
Fokuser på pastor Holt,
så finner vi ut resten senere.
Se på meg.
Jeg skjønner deg.
Greit?
Jeg vet det, lille venn.
Du er sikkert sulten og trøtt.
Du kommer til mammaen din veldig snart.
Det går fint.
Skulle du ha sett.
Det er meg.
Jeg ble redd! Alt i orden?
Hadde lite kraft.
Ville ikke kontakte deg før vi var nærmere Freeland.
"Vi?"
Ja, jeg har barnet.
Hva med besteforeldrene?
Vet ikke. De var ikke hos barnet.
Alle trygge hos deg?
Ja, vi er på det gamle kjøpesenteret.
- Looker er på vei til dere. - Hvordan?
Jeg forstår det ikke, men hun sanser barnet.
Hva mener du med det?
Hun sa hun sanset barnet, og dro med gjengen.
Det er noe rart med dem.
Blodårene gløder, og de er i en slags transe.
Jeg har aldri sett noe slik, så vær ekstra forsiktig.
Det skal jeg. Du også.
Ja.
Hør her, pastor Holt. Du er nødt til...
- Du må trekke tilbake, gutt. - Greit.
Jeg kom bare tilbake for å si at du er i fare.
Du må dra nå.
Jeg føler ikke at det er jeg som er i fare nå.
Men det er du. Tobias vil ha deg død.
Jeg skal si deg noe: Du er ingen drapsmann,
men jeg sender deg tilbake til Herren
så sant som dag blir til natt.
Du hører ikke på meg.
Tobias vil ha deg død, ikke jeg.
Derfor er jeg her og advarer deg.
Problemet er...
...at du er redd for Tobias, ikke jeg.
Aner du hva som skjer med deg om du ikke drar fra Freeland?
Det som skjer...
...er i Guds hender.
Lukk døren etter deg.
Kom igjen.
Trenger du skyss?
Sett ræva di inn.
Sett deg inn.
- Hallo. - Hei.
Pastor Holt drar ingen steder,
og Tobias dukket plutselig opp.
Vent. Er du med Tobias?
Nei, jeg slapp unna, men han finner meg. Det gjør han alltid.
Si hvor du er, Khalil.
La meg være før han finner ut om deg.
Ville du latt meg være?
Nei, aldri.
Så ikke tro at jeg forlater deg.
Si meg hvor du er.
Dere må vente på toalettet
til jeg eller Black Lightning ber dere komme ut.
Veslejenta di er heldig som har deg til mor.
Uansett hvor gamle,
vet vi alltid at mødrene våre stiller opp.
Men jeg tror det er tryggest for dere å vente der inne nå.
Greit?
- Greit. - Ja vel.
Vær forsiktig.
Det skal jeg.
- Glad i deg. - Glad i deg også, mamma.
Vekket jeg deg?
Vet du hva klokken er? Ja, du vekket...
Er det et barn?
Ja, du må passe henne for meg.
- Jeg kommer straks tilbake. - Jefferson?
Jeg tror bleien må byttes.
Veretta?
Husk at Tobias vil ha ham i live.
Hvis han ikke får drepe ham selv, dreper han en av oss.
Hva er det?
Hva faen?
Pokker. Jeg ser ikke noe.
Jeg har ikke dekning.
Ser du ham?
Nei, det er som om han forsvant.
Fort.
Følg stemmen min.
- Vent. Jen? - Ja.
Jeg sa jo at jeg passer på deg. Bare følg stemmen min.
Jeg ser ingenting.
Ser du nå?
Søtt kostyme.
Det er det jeg snakker om.
Hva skjedde med dem?
Ro ned, pappa. Det går bra nå.
Med oss også.
Er du sikker?
Jepp.
Hun kontrollerte dem med theta-bølger.
Theta-hva-for-noe?
Neocortexen er en del av hjernen,
involvert i sanseoppfatning, motoriske egenskaper og språk.
Det er mange teorier om
hvordan theta-bølger hjelper dyr med å navigere,
og de virker inn på atferden mens vi sover.
- Det er ikke helt klart... - Slutt.
Du må høre på meg, pappa.
Nei, jeg betaler deg for å stoppe.
Hva gjør du med henne?
Vet ikke.
Vi må gi henne til ASA.
Kun de har riktig utstyr.
ASA eksperimenterer på metaer.
Det er hennes problem.
Det kommer noen.
Stopp.
Opp med deg. Kom igjen.
Er du klar?
Greit. Her er vi.
Vet ikke om jeg burde kommet tilbake så snart.
Jeg vet ikke hva de tenker om meg.
Du kan ikke fokusere på det.
Av og til må man snakke ut.
Men jeg krysset en grense jeg ikke vet om kan tilgis.
Jeg passer på barna,
men jeg tror de trenger deg mer enn frykten din lar deg se.
Ok? Dette klarer du.
Nei!
Nei.
Joan er sprø.
Burde du ikke skrive det ned? Det bør være med i artikkelen.
Alt i orden?
Jeg er helt fin.
Jeg vet at du er fin.
Men er alt i orden?
- Du er så snål. - Samme det.
Jeg må på do.
Du ser godt ut til å være død.
Kan jeg komme inn?
Jeg tror denne er din.
Det er ikke likt deg å la en tilkoblet sender flyte.
Må ha skjedd i krasjet.
Jeg vet ikke om jeg skal
klemme deg eller slå deg.
Slå, hvis det får deg til å føle deg bedre.
Så?
Noen prøvde å drepe meg.
Vet ennå ikke hvem.
Best de tror jeg er død,
og tryggere for familien din også.
Du må vite nå...
...at du er familien min.
Jeg er lei for det.
De pokkers barna kan ikke skru av lysene.
Hei.
Jen?
Hei, dette er Jen. Legg igjen en beskjed.
Det er mamma.
Det er veldig sent. Hvor er du?
- Hvor er hun? - Det kan jeg ikke si.
Kan ikke eller vil ikke?
Jeg kan ikke bryte tilliten til dem som betror seg,
ellers er arbeidet mitt ubrukelig.
Jeg har kanskje ikke krefter som resten av familien,
men du vil ikke se min brutale side,
særlig ikke når det gjelder barna mine.
Så si meg hvor datteren min er.
Jeg vet egentlig ikke.
Hva mener du med "egentlig"?
Slutt å snakke som et jævla orakel og si det.
Jeg kan ikke si hvor hun er fordi jeg ikke vet det.
Alt jeg vet er...
Hva?
Hun er nok med en gutt.
Hvilken gutt?
Jeg vet også at jeg har jobbet med mange krefter,
og jeg har aldri sett noen som Jennifer. Hun er spesiell.
- Ja, det vet vi. - Gjør dere?
Jennifers krefter er enestående, og det sier jeg ikke med lett hjerte.
- Hun er akkurat som faren... - Nei.
Jennifers krefter overgår alt noen av oss har sett.
Det var en glede og utfordring å lære henne å kontrollere dem,
for jeg har aldri jobbet med noen med slike gaver.
Derfor må jeg advare dere.
Hva sier du?
Jeg forstår at dere er sinte og vil ha henne tilbake.
Men vær varsomme.
Hvis dere dytter henne lengre vekk og hun trekker seg unna med kreftene
uten støtte og veiledning,
blir det konsekvenser for oss alle.
Hvordan går det?
Jeg er sliten.
Sliten, forferdelig...
...og glad.
Jeg skjønner sliten og forferdelig, men glad?
Glad fordi du reddet livet mitt.
Alle ga meg opp unntatt deg.
Fordi jeg kjenner den ekte deg.
Og nå kjenner du den ekte meg.
Du er den eneste som forstår hvordan det er å være...
Som oss?
Etter jeg ble skutt
sa mamma til meg at jeg fremdeles kunne ha et normalt liv.
Hun forsto ikke at normalt stanset for meg den dagen.
Det blir aldri normalt igjen.
Det er som om jeg gikk fra
å være dronningen av Garfield til å bli et slags misfoster.
Du er ikke noe misfoster.
Du er vakker.
Det kommer lys ut av meg.
Skremmer ikke det deg? Det skremmer meg.
Vær ærlig. Det er snålt.
Greit.
Og jeg har metall i hele ryggen og gift i blodårene.
Synes du det gjør meg rar?
Nei.
Jo, det gjør deg litt rar.
Bare litt.
Så foreldrene dine forstår det ikke.
Det betyr bare at de ikke er som deg.
Vent. Er de?
Er dine som deg?
- Selvsagt ikke. - Er du sikker?
Jeg trenger ikke være redd for at moren din skyter piler på meg
eller noe slikt, vel?
Greit, så...
Hva kan du gjøre?
- Spiller det noen rolle? - Ja, faktisk.
Jeg må vite hva som skjer neste gang vi krangler
fordi jeg glemte bursdagen din eller så på ei jente.
Ja, du himler med øynene,
men jeg må vite om du gir meg elektrosjokk.
Kanskje.
Pokker.
Dæven! Gjør det igjen.
Det er ikke morsomt.
Jeg ler ikke. Det kysset slo gnister.
Kom an. Det var litt morsomt.
Og tenk på de sinnssyke kreftene barna våre får.
Du må roe deg, kompis.
Du har rett. Vi tar det rolig.
Du.
Det er nok for meg å bare være her med deg.
Er du sikker på at du vil dra?
Ja, kom igjen.
Tekst: Gry Viola Impelluso